JULI 2021
UTANFÖR KÖKSFÖNSTRET
![](../renan_bilder/Barbro_julibild-21.JPG)
Det var precis som förr i tiden,
när vi hade pimpeltävling på påskdagen, fast nu var det midsommardag,
och vi hade tipsrunda med tio frågor: Det var en från Bunäse som vann!
Så än en gång; ”Grattis Karin!”
Efter en mestadels varm juni har
vi fått en solig juli. Många tycker det är toppen med 28 grader varmt
och torrt, medan andra blir helt maktlösa i denna temperatur. Själv
tillhör jag den senare kategorin, men jag är ju så lyckligt lottad att
jag kan göra mitt beting, innan hettan slår till på dagarna, och sedan
kan jag ha en lång siesta bakom nerfällda persienner.
Om det inte vore för de s….s
retsamma flugorna och de inande myggorna, skulle det vara helt perfekt.
Kanske en aning varmt, men om man bara behöver vända blad i boken då och
då, går det bra. Den senaste veckan har jag läst den sjunde boken om de
sju systrarna, skriven av Lucinda Riley, som så tragiskt dog i cancer
för ett par veckor sedan.
Det var min kusin Elisabeth i
Täby, som förärade mig den första boken på min födelsedag för ett par år
sedan. Då tyckte jag att det var ett fyndigt upplägg, och att det var
intressant att läsa om de sex adopterade systrarna, som presenterades i
varsin bok. Nu var vi alltså framme vid den sjunde, och som vi trodde
sista boken. Den kom med en nära släkting från Uppsala för en vecka
sedan. Nu skulle vi få reda på hur det förhöll sig med saker och ting.
Men nej! Efter hundratals sidor av (ganska ointressant) läsning lyckades
hon ändå inte knyta ihop säcken. Det kommer en fortsättning. Kanske. Att
hon varit sjuk de senaste åren kan möjligen ses som en förmildrande
omständighet.
Ikväll börjar jag läsa en ny bok,
som även den kommit med tåg och bil från Uppsala. Kanske blir det en
deckare.
Det har regnat idag. Skönt för
både människor, djur och växter. Lika bra att få en vilodag, för färgen
har tagit slut, men det fanns lite mat i frys och kylskåp, så även om
Coop har stängt på grund av cyberattack, har det gått bra.
Mina älsklingsmänniskor är hemma
i nästan tre veckor, och min son ses för det mesta stående på en stege
målande det som är högt på vårt hus. Jag kan måla det som är närmare
marken, men jag är inte säker på att jag är riktigt betrodd. Han är så
ordentlig och noga. Jag tror det är en egenskap han har fått från ”farsia”.
Vi kommer i alla fall att ha ett fint nymålat hus innan det blir höst.
Endera dagen får vi väl åka och köpa både färg och mat.
De små älvorna med den friska
aptiten och det häftiga humöret får rikligt med motion, när de springer
ner till sjön för att bada och upp igen. Trevligt att de verkligen får
bada medan de är här på sommarlov.
Nästan varje dag tar de en eller
två roddturer med sina föräldrar, för nu ska de lära sig ro ordentligt.
Det har varit många roddlektioner den senaste veckan. Det har rotts så
mycket, så jag har hört att det blivit skavsår i rumpan på vissa.
Härom natten sov stockholmare och
uppsaliensare i tält på Rivallen. De kom hem lagom till lunch nästa dag
helt urlakade och rökluktande, men när de sovit en natt var de pigga
igen.
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Aldrig kan jag minnas att det har
vuxit som i sommar. På bara några dagar växer sig ogräset i mitt tynande
jordgubbsland meterhögt. Det blev jag varse häromdagen, då jag fick ett
infall och gick för att se om det blir några gubbar i år. Blomningen var
ymnig vid midsommartid, och nu fanns det ett och annat rött bär under
allt det gröna, som jag lyckades forsla bort under den halvtimme, som
jag stod ut, innan knott och myggor skrämde mig därifrån. Tyvärr är det
någon mer än jag, som tycks ha tillgång till mitt en gång så fina
jordgubbsland. Vem det än är, är det en bortskämd rackare, som inte fått
lära sig att man ska äta upp det man tagit för sig, för det ligger
halvätna bär lite här och där mellan plantorna. Nåja, bara det blir en
jordgubbskräm till älvorna sista sommarlovsveckan i augusti, så reder
det sig.
Det är alltså så, att familjen
rest tillbaka till storstan igen för att jobba och åka på kollo, innan
de kommer tillbaka i augusti. Det passar mig precis, för då har jag
något att se fram emot innan det blir mörkt om kvällarna igen.
Eftersom det tillfälligtvis, tror
jag, blivit lite vanligare sommarväder, dvs blåsigt, molnigt och en och
annan regnskur, passar jag på att måla lite och gör eftersatt
trädgårdsarbete. Källardörren har fått ny blå färg liksom uthusdörren.
Det lyser så vackert mot blåklockor och riddarsporrar. Och när sommaren
är slut, kommer dörrarna att ha sin klara färg kvar fast sommarens
vackra blommor vissnar och dör.
För någon vecka sedan började ett
par svalor bygga bo på farstukvisten på ett riktigt listigt ställe, som
man fick leta efter för att få syn på. Lite sent, men om de inte
osnyggar och bajsar på folk, som går ut och in i huset, kan de väl få
hållas. Det var den allmänna meningen i hushållet då, för svalor betyder
lycka, hade vi hört. Nu har det gått ett par veckor och svalorna flyger
fortfarande omkring med byggmaterial i näbbarna, men de tycks inte komma
längre i sin familjebildning. Det verkar inte finnas några ägg, ej
heller några ungar, och tittar man närmare på boet, ser det inte
särskilt stabilt ut. Så jag tror att det helt enkelt är ett par
nyförälskade ungsvalor, som tränar lite inför nästa sommar, då allvaret
kommer. Det kan vara en vanlig sommaromans, som ”vi alla” upplevt någon
gång i ungdomen.
Som de flesta sommarförälskelser
slutar det lyckligt, åtminstone då man tittar tillbaka på dem, och nästa
sommar hittar man någon annan, som man förhoppningsvis bygger bo med.
Det är så det är här i livet.
Jag har vunnit på
postkodlotteriet! Igen. Det är minsann inte första gången heller. Med
jämna mellanrum ringer man och vill att jag ska förbinda mig för en lott
till, för jag har bara en, som jag haft i åratal, och det tycker jag
räcker. Men nu vann jag på min enda lott. Så jag ska försöka lösa de
jättesvåra men roliga kryssen i Allers i sex veckor framöver. Den
korsordstidning, som jag vann förra gången, är lite tråkig, för jag kan
lösa alla kryssen i den.
Allerstidningen har ett extra rum
i mitt hjärta ända sedan jag som liten flicka, brukade få buntar av
gamla Allers, när vi hälsade på hos Örjan. Jag minns fortfarande de
roliga serierna som den om Tjalle Tvärvigg och de fina pappersdockorna,
som man kunde klistra upp på kartong och klippa ut. Det var så roligt
att rita nya kläder till dem.
De roliga serierna tycks ha
försvunnit, men i gengäld har tidningen en fin korsordsbilaga.
Jag har hört att det är rikligt
med hjortron på myrarna i år. Kanske kan det svalare vädret hejda
utvecklingen lite, så att det finns några kvar att plocka, då sonen
kommer om några veckor. Det börjar tryta i vårt frysboxlager, så det
behöver fyllas på. Det är bra gott med nykokt myltsylt på våfflorna och
pannkakorna.
Idag är det i alla fall inget
väder att gå ut och plocka bär i, nej det är grått och blåsigt. Inte så
kul för dem, som börjar sin semester nu, men jag har det skönt inomhus
med en brasa i min nysotade braskamin. Om ca fyra dagar blir det
sommarvarmt igen, om man får tro den lokaltidning, som jag läser på
nätet varje morgon.
Ha en fortsatt skön sommar!
Barbro Lucia
|