![](../renan_bilder/Mandens%20kaseri_nov-2021.jpg)
NOVEMBER 2021
Utanför mitt köksfönster
är det grått och ruggigt, men det är inte på något sätt ovanligt så här
års. Den första snön har kommit och smält bort, den andra snön har
kommit, och nu är frågan: ska den ligga kvar?
Så här i mitten av november är det lätt att förfalla till
tankar om livets förgänglighet,
särskilt som vi i byn har förlorat en
medlem igen. Min svåger och granne Yngve har gått bort, men det finns
många fina minnen kvar. På väggen har jag ett vackert skåp, där jag
förvarar mina finaste glas, och på altanen står ett välgjort matbord med
stolar till. Allt tillverkat av Yngve på den tiden då han höll på med
snickerier. Alla dessa ting påminner om roliga stunder med personer,
både levande och nu bortgångna, från förr.
Jodå,
jag fick mina nya fönster i tid, innan mina kära stockholmare kom på
höstlov. Så nu tittar jag ut genom, som det känns, stora rutor omgivna
av vitt fönstervirke. Det blev mycket ljusare, tycker alla, som kommer
in här, trots att jag inte hängt upp alla fönsterlampor än.
Men säg vilken lycka
som är beständig! Alltid ska något oroa. Mitt internet gillade inte det
nya fönster, som routern alltid stått placerad i. Inte förrän min bror
och min son lyckats hissa upp den i en vinglig korg ca 75 cm upp i
fönstret fungerade det. Inte är det vackert, men vad spelar det för
roll, bara jag får kontakt med yttervärlden! Jag är beroende av min
dagstidning och mina kontakter på Facebook för att må bra. Dessutom
måste man ju ha tillgång till internetbanken för att kunna betala
räkningar. Det är egentligen inte klokt vad man är beroende av
internet!!!
Lyckligt ovetande om
den magi? och andra oförklarligheter??, som ligger i luften, satte jag
mig framför teven för att låta mig upplysas och roas av diverse nyhets-
och underhållningsprogram som mitt programutbud ger. Störningar!!! Tre
kvällar i rad bråkade min TV så till den milda grad, att jag allvarligt
funderade att kasta ut den genom fönstret. Men vid närmare eftertanke
förstod jag att det var en dålig idé: dels därför att jag inte orkar
lyfta och kasta apparaten i fråga, dels därför att det vore synd på mina
nya fönster. Så när jag med resignation i mitt sinne satte mig att
avnjuta ”Fråga Doktorn” och andra uppmuntrande program på måndagskvällen
fungerade utsändningen perfekt. Inte en enda störning på flera timmar!
Det måste vara något lurt där ute i atmosfären.
Äntligen har mina
småfåglar fått mat i fågelbordet. Jag tror jag kunde räkna till tjugo
talgoxar och blåmesar, som pickade i sig solrosfrön i morse. Och den
första domherren för säsongen har varit här. Snart kommer väl ekorrarna
sättande också, kan jag tro. Jag har lagt märke till att ”fjellsköra”
har gjort sig hemmastadd här på senare tid. Och flera koltrastar har
vistats i träden. Ska de vara här i oktober-november?
En natt för några
veckor sedan överraskade jag några rådjur, som gjorde sitt bästa för att
tugga i sig den enda rosenbuske jag har. Nåja, den förtjänar knappast
att kallas rosenbuske, för den har producerat ca en blomma per sommar i
flera år, men den står där av nostalgiska skäl. Glädjande nog tycks inte
ölandstokar vara något för ett hungrigt rådjur, så de står orörda
fortfarande med en och annan gul blomma.
Om någon vecka börjar
adventstiden och den gamla kartongen med ljusstakar och stjärnor har
hittat vägen från översta hyllan i ”finförrådet” till altanen. Nästa
steg är att ta in allt och kolla om det elektriska fungerar. Gör det det
är det fritt fram hänga upp, ställa fram och knäppa på. Det får lysa och
skina sex veckor framöver. Ljus och mys behövs under den här mörka
tiden, kanske kan man knappa in på D-vitaminerna, om man får
tillräckligt med ljus inomhus.
Nu har vi äntligen
kommit igång med föreningslivet igen. För en tid sedan satt vi kring
Marlen och Sunes bord i deras trivsamma kök på Tre Tallar och gjorde upp
om inriktningen på aktiviteterna den närmaste tiden. Vi börjar med en
föreställning från Estrad Norr i advent och slutar året med
Mellandagskams.
Till sist kan jag
rapportera från mitt nuvarande husorgan Grönköpings Veckoblad (tre
gratisnummer) att anti-vaxrörelsen i Grönköping inte fått något fäste,
utan att grönköpingsdamerna fortsätter vaxa sig för att ta bort
generande hårväxt, precis som vanligt.
Med detta lugnande
besked, och annat av liknande kvalitet i ryggen, planerar jag att fira
de närmaste veckorna med liv och lust främst genom att lysa upp
tillvaron med hjälp av el, batterier och stearinljus.
Julstök med måtta är
mitt motto
Barbro Lucia
|